ЗМІНИ СПЕЦІАЛЬНОЇ ФІЗИЧНОЇ ПІДГОТОВЛЕНОСТІ У БОДІБІЛДЕРІВ 21-23 РОКІВ НОМІНАЦІЇ МЕНС-ФІЗІК ПРОТЯГОМ РІЧНОГО МАКРОЦИКЛУ ЗА КЛАСИЧНОЮ ПРОГРАМОЮ - ЗАГЛАДА, В.; ДЖИМ, М. (АКАДЕМІЧНІ СТУДІЇ. СЕРІЯ «ПЕДАГОГІКА», 2025)
Мета дослідження полягала у визначенні період-специфічної динаміки показників спеціальної фізичної підготовленості у кваліфікованих бодібілдерів 21–23 років номінації «Менс-фізік» упродовж річного макроциклу, побудованого за класичною програмою. У педагогічному експерименті брали участь 22 спортсмени (ростова категорія до 179 см). Рівень спеціальної підготовленості оцінювали за результатами стандартизованих 30-секундних тестів силової витривалості з фіксованими обтяженнями: жим штанги лежачи 50 кг; жим гантелями стоячи по 15 кг; присідання зі штангою 50 кг; класична станова тяга 50 кг; згинання рук з гантелями по 10 кг; тяга вертикального блока до грудей 40 кг (кількість повторень за 30 с). Порівняння виконували між трьома періодами річного циклу (І – підготовчий, ІІ – змагальний, ІІІ – перехідний). Нормальність розподілу перевіряли за критерієм Колмогорова–Смірнова, статистичну значущість відмінностей – за t-критерієм Стьюдента. Результати засвідчили односпрямовані зміни спеціальної працездатності в межах макроциклу: у всіх контрольних вправах зафіксовано зниження кількості повторень у ІІ та ІІІ періодах порівняно з І періодом при відсутності достовірних відмінностей між ІІ та ІІІ періодами (p>0,05). Зокрема, у тесті жиму штанги лежачи показники зменшилися з 24,5±1,21 до 20,2±1,26 та 18,3±1,28 повторень (t₁,₂=2,37; p₁,₂<0,05; t₁,₃=3,55; p₁,₃<0,001); у жимі гантелями стоячи – з 24,6±1,11 до 20,5±1,51 та 19,5±1,56 (t₁,₂=2,26; p₁,₂<0,05; t₁,₃=2,63; p₁,₃<0,05); у присіданні зі штангою – з 24,6±1,51 до 20,3±1,25 та 18,9±1,32 (t₁,₂=2,21; p₁,₂<0,05; t₁,₃=2,96; p₁,₃<0,01); у становій тязі – з 27,2±1,47 до 22,4±1,36 та 20,8±1,76 (t₁,₂=2,41; p₁,₂<0,05; t₁,₃=2,72; p₁,₃<0,01); у згинанні рук – з 31,6±1,49 до 26,9±1,52 та 24,7±1,65 (t₁,₂=2,22; p₁,₂<0,05; t₁,₃=3,12; p₁,₃<0,01); у тязі вертикального блока – з 22,1±1,58 до 17,2±1,44 та 15,8±1,41 повторень (t₁,₂=2,31; p₁,₂<0,05; t₁,₃=2,99; p₁,₃<0,01). Сукупність даних відображає періодизаційно зумовлене зниження повторної силової працездатності у змагальному відрізку та її відносну стабілізацію в перехідному періоді, що підтверджує практичну доцільність регулярного контролю спеціальної підготовленості бодібілдерів «Менс-фізік» за допомогою короткотривалих стандартизованих тестів для своєчасної корекції співвідношення обсягу, інтенсивності й відновлення в ключові фази макроциклу.